Niko nije znao poroditi svijet i dati mu sve za čime teži. I dobro i zlo i brigu i osmjeh kao ti..
![karanfil](https://sarajevo.co.ba/wp-content/uploads/2013/03/karanfil.jpg)
Ti si Žena. Ti si neko koga volim zvati svojim. Jesi li? To samo ti znaš. Da li je potrebno biti ičija osim svoja? To samo ti znaš. Šta je to što čini sličnosti i razlike. Opet. Samo ti znaš. Gledajući tvoje fotografije vidim snagu, vidim odlučnost, vidim probojnost. Da, vidim i ljepotu. Ali. Svaka žena je lijepa. Vidim i privlačnost. Ti si ti. I čini mi se da to znaš. U danima kad te sustignu obaveze, kad nedokazni suprug hoće više, ili plahi muž ne traži dovoljno, ti si i dalje stamena i jaka. Čvrsta si u odluci da je njemu dobro. Sve do jednom.
U noćima kad bura puše, gromovi biju i munje sijevaju, ti si uplašena srna ispod pokrivača, ona ista koja posmatra proliveno mlijeko na stolu za četvoro i pita se kako sutra, šta je ostalo, da li ima nade. U tvome životu, koji živiš, vidim te kako znaš. Vidim te kako možeš. Vidim te kako dišeš. Niko i nikad, a kamoli muškarac, nije znao kako se inicira, pregovara, preuzima ili odlučuje kao ti. Niko nije znao poroditi svijet i dati mu sve za čime teži. I dobro i zlo i brigu i osmjeh.
Niko kao ti ne prezire ovaj dan – 8. mart, kada te licemjerno čovječanstvo uzdiže do pijedastala s kojeg će te oboriti već sutra, pokušavajući da te ponovo vrati u podređenost kojom, ipak, ne tavoriš jer konačno imaš svoje agitatore, drčne i osvještene mudante što te štuju i bodre u potrazi jednakog. Ti si ta kojoj se klanjam, koju želim, zbog koje počinjem i završavam sve, od ratova do svatova. Ti si razlog, želja, tebi sam podložan. Zbog tebe se bacam u očaj i tebi se vraćam kad padnem.
Ženo. Volim te.
piše: Nermin Čengić, 2013